Fundar 99 Resultados para: Joab/page/2/page/8/page/6
Akkor Dávid a hetita Achimelechhez, valamint Abisájhoz, Ceruja fiához és Joáb testvéréhez fordult, és így szólt: "Ki jön le velem Saul táborába?" "Én lemegyek" - válaszolta Abisáj. (Sámuel I. könyve 26, 6)
Ám Ceruja fia, Joáb is hadba szállt Dávid embereivel. Gibeon tavánál találkoztak. Egyikük a tavon innen, a másikuk azon túl ütött tábort. (Sámuel II. könyve 2, 13)
Akkor Abner így szólt Joábhoz: "Álljanak ki a fiatalok, és vívjanak meg elõttünk egymással!" "Jó, álljanak!" - válaszolta Joáb. (Sámuel II. könyve 2, 14)
Ceruja három fia is ott volt: Joáb, Abisáj és Azahel. Azahel olyan fürge volt, mint egy vad gazella; (Sámuel II. könyve 2, 18)
Joáb és Abisáj azonban tovább üldözték Abnert. Mire a nap lement, Amma dombjához értek, amely a völgy keleti részén van, a Gebába vezetõ út mentén. (Sámuel II. könyve 2, 24)
Joáb így válaszolt: "Amint igaz, hogy az Úr él: ha nem szóltál volna, az emberek csak holnap reggel hagyták volna abba testvéreik üldözését!" (Sámuel II. könyve 2, 27)
Aztán Joáb megfúvatta a kürtöket. Erre az egész nép nyomban megállt, nem üldözte tovább Izraelt és nem folytatta a harcot. (Sámuel II. könyve 2, 28)
Amikor Joáb abbahagyta Abner üldözését és összegyûjtötte az egész hadinépet, Dávid emberei közül tizenkilencen hiányoztak és Azahel. (Sámuel II. könyve 2, 30)
Azahelt elvitték, és atyja sírboltjában temették el, Betlehemben. Aztán Joáb és emberei egész éjszaka meneteltek: hajnal lett, mire Hebronba értek. (Sámuel II. könyve 2, 32)
Épp akkor tértek vissza Dávid és Joáb emberei egy portyáról, gazdag zsákmánnyal. De Abner már nem volt ott Dávidnál, hiszen (Dávid) elbocsátotta, s õ el is ment békében. (Sámuel II. könyve 3, 22)
Amikor most Joáb és az egész csapat, amely vele volt, hazaért, tudtára adták Joábnak: "Ner fia, Abner eljött a királyhoz, és õ elengedte, úgyhogy elmehetett békében." (Sámuel II. könyve 3, 23)
Erre Joáb elment a királyhoz és szemére vetette: "Mit tettél? Itt járt nálad Abner. Miért hagytad, hogy békében elmehessen? (Sámuel II. könyve 3, 24)